סוג מדיה | שם השיעור | מאת | אורך | להורדה |
---|
יש לך שאלה בתנ"ך? רשום אותה כאן, וקבל בקרוב תשובה מצוות הרבנים
[שימו לב: הרבנים אינם עונים על שאלות של תלמידים המועתקות ממבחנים].
הפרטים שתמלא יישארו חסויים ולא יפורסמו באתר, וכן לא יועברו לגורם כלשהו.
רבני האתר ישמחו להשקיע וללמד אצלכם תנ"ך במגוון נושאים וספרים.
הפרטים שתמלא יישארו חסויים ולא יפורסמו באתר, וכן לא יועברו לגורם כלשהו.
הירשם כאן לקבלת המייל השבועי בתנ"ך - חידה שבועית , פרשת שבוע, איך לומדים תנ"ך ועוד
הפרטים שתמלא יישארו חסויים ולא יפורסמו באתר, וכן לא יועברו לגורם .
מלא פרטיך ויחזרו אליך לקביעת חברותא בתנ"ך באזור מגוריך.
קביעת החברותות על ידי ארגון 'קרוב אלי'. לפרטים נוספים: 0585503344
הפרטים שתמלא יישארו חסויים ולא יועברו לגורם כלשהו, מלבד ארגון 'קרוב אלי'.
בפרשתנו זוכים ישראל, לאחר תהליך ארוך של בניית המשכן, להשראת השכינה במעשה ידיהם: "וַיְהִי בַּחֹדֶשׁ הָרִאשׁוֹן בַּשָּׁנָה הַשֵּׁנִית בְּאֶחָד לַחֹדֶשׁ הוּקַם הַמִּשְׁכָּן. וַיָּקֶם מֹשֶׁה אֶת הַמִּשְׁכָּן... וַיְכַל מֹשֶׁה אֶת הַמְּלָאכָה. וַיְכַס הֶעָנָן אֶת אֹהֶל מוֹעֵד וּכְבוֹד ה' מָלֵא אֶת הַמִּשְׁכָּן" (שמות מ, יז-לד).
מעבר למשמעות העקרונית הכבירה של השראת השכינה, יש לעקוב אחר ההשלכה המיידית שלה, המתוארות בתורה. מיד עם מילוי כבוד ה' את המשכן נאמר שמשה לא יכול היה להיכנס אליו מרוב עוצמת השכינה שהופיעה בענן – "וְלֹא יָכֹל מֹשֶׁה לָבוֹא אֶל אֹהֶל מוֹעֵד כִּי שָׁכַן עָלָיו הֶעָנָן וּכְבוֹד ה' מָלֵא אֶת הַמִּשְׁכָּן" (לה). קיימת מציאות של נוכחות אלוקית כה אדירה, עד שהיא אינה משאירה לאדם כל אפשרות לחיות בקרבתה.
המסקנה הכללית העולה מפרשיה זו היא התעלות מעשה ידיהם של ישראל אל רובד עליון שאיננו בהישג ידם כלל. לאחר הפרשות אשר תיארו באריכות את מעשי ישראל כהכשרה למשכן, מופיע בבת אחת היפוך: בסוף חומש שמות מתבאר כי כאשר ה' יורד לשכון בו, הרי שהמשכן מקבל ערך עליון, ומאז והלאה הוא מתנהל כבית ה' אשר אף למשה נאסרת הכניסה אליו. מרגע השראת השכינה כל החוקים והכללים הם כשל מקום שאיננו מעשה ידי אדם כלל, אלא בית ה' הוא!
באי היכולת של משה להיכנס למשכן פוגשים אנו מדרגה שלא פגשנו אף במעמד הר סיני. בהר סיני משה יכול היה להיכנס לענן, וכן מצינו גם בכי תשא: "וירד ה' בענן ויתייצב עמו שם", ואילו הנוכחית האלוקית בענן המשכן כה עליונה היתה, עד שהיא מנעה ממשה את הכניסה. זהו חידוש עצום, לאור בעיקר לאור הביאור של הרמב"ן שכל השראת השכינה של המשכן היא למעשה המשך קבוע של השראת השכינה החד פעמית שהיתה בסיני. מהו אם כן שורש ההבדל? מתי יכול משה להיכנס לענן ומתי לא?
יש לשים לב למשמעות העקרונית של דברי חז"ל אלו. בהר סיני חילץ בעצם הקב"ה את משה מידי כל בדל של אנושיות, והפך אותו לאלוקי לחלוטין. ואכן התורה מספרת כי באותה התקופה, משה לא אכל ולא שתה ארבעים יום וארבעים לילה. על כן משה היה אז כמלאך השייך למחנה שכינה, ולא נמנע ממנו להיכנס לענן. אך לעומת זאת במשכן בודאי משה כבר היה אוכל ושותה[2]. כאשר יש במשה צד של אנושיות, הוא אינו יכול לעמוד בתוך ענן ה'.
מתוך דברי חז"ל עולה ממילא השאלה: מדוע באמת נתן ה' למשה כוח להיכנס לענן בהר סיני, ולא עשה כן במשכן? נראה שיש לבאר את שאלה זו בכך: במעמד הר סיני מדובר היה במאורע חד פעמי, ובו ניתנה התורה לישראל. כל עיקרו לא נועד אלא שמשה 'יוריד' את התורה מן השמים אל הארץ. אולם בהשראת השכינה במשכן מדובר במצב קבוע של השראת שכינה, שכל עיקרו לא נועד אלא כדי שה' ישכון בתוך ישראל כפי שהם – "ושכנתי בתוכם".
מבחינה מסויימת מקבילה הבנה זו לסברתנו הראשונית. על פי שתי ההבנות, אי יכולתו של משה להיכנס למשכן נובעת מכך שמדובר במעמד קבוע של השראת השכינה בישראל.
דווקא לאחר שהתברר כי סדרי השכינה של המשכן מונעים בבסיסם כניסת כל אדם באשר הוא, חשוב מאד לשאול: הרי החומש הבא, מתחיל במה שנאמר למשה באוהל מועד "וַיִּקְרָא אֶל מֹשֶׁה וַיְדַבֵּר ה' אֵלָיו מֵאֹהֶל מוֹעֵד לֵאמֹר". וכיצד אם כן, ניתן היה למשה להיכנס, מיד לאחר שנזכרה הימנעותו? אלא שהתשובה טמונה במילה הראשונה של הפרשה הבאה – "ויקרא". אמנם ענן ה' גדול ונשגב הוא עד מאד; אך על גבי זאת מתרחש פלא נוסף: הקב"ה קורא למשה ומרומם אותו אל האפשרות להיכנס לענן. כן מבארים חז"ל במדרש אגדה (שמות מ, לה): "ולא יכול משה לבוא אל אהל מועד. מפני השכינה, ולא יכול לבוא עד שקראו, שנאמר (ויקרא א, א): 'ויקרא אל משה'" (ויקרא א' א').
מתברר כי בסופו של דבר גם להשראת השכינה שבמשכן הכשיר הקב"ה את משה באמצעות הקריאה האלוקית להיכנס. אולם לעומת הענן של הר סיני, שאליו היתה כניסת משה מיידית, ולא נזכרה בתורה כל מניעה לכך, בענן של המשכן נקבעה קודם כל עמדה יסודית של ריחוק ומניעה. רק לאחר מכן, במהלך פלאי שיתברר בעז"ה בפרשה הבאה, הוכשר משה לגשת אל הקודש בכדי לקבלת את מצוות התורה.
[1]במדרש פסיקתא זוטרתא (מ, לה) נאמר בתשובה לשאלה זו שבהר סיני "נעשה למשה שביל ונכנס לתוך הענן". והאור החיים (מ, לה) אומר שבהר סיני נתן ה' למשה כוח להיכנס אל הענן.
[2] אף שחז"ל מלמדים שמאז מעמד הר סיני, לא חזר עוד משה אל אשתו, עם זאת היה בו צד כלשהו של אנושיות, שהרי רק 40 יום הוא נמנע מאכילה ושתייה.
שימו לב, על פי רוב במכשירים ניידים קובץ ה PDF יורד למכשיר ולא ניתן לצפייה ישירות מהדפדפן בעמוד זה.
פרשת בא | בתחילת פרשת וארא נאמר שבני ישראל הפסיקו לשמוע אל משה מרוב צרת השיעבוד (ו, ט): "וְלֹא שָׁמְעוּ אֶל...
מתוך סדרת השיעורים:
דבר תורה לשולחן השבת - שמות
פרשת שמות | החל מפרשיות יציאת מצרים ועד הכניסה לארץ מופיעה תופעה יחודית, עקבית וגם מפתיעה: עם ישראל מתמודד עם...
מתוך סדרת השיעורים:
דבר תורה לשולחן השבת - שמות
פרשת כי תשא | הקב"ה מצוה את משה לפקוד את בני ישראל. אך הוא אינו מנסח זאת בלשון של ציווי, אלא בתור תיאור מקרה...
מתוך סדרת השיעורים:
דבר תורה לשולחן השבת - שמות
פרשת יתרו | הנהגה ישירה של הקב"ה מעמד מתן תורה הוא הפסגה של תהליך בריאת עם ישראל בתור עם ה'. יש מקום להביט...
מתוך סדרת השיעורים:
דבר תורה לשולחן השבת - שמות